Gråt ikke mer, mine damer
Gråt ikke mer, ikke mer
På menn kan man ikke lite
Én fot i vann
Og én fot på land
Ustadige er de, må vite
Gråt ikke så
Men la dem gå
Vær bare munter og yndig
La all din smerte forvandles
Til et hei
Tralala tralala
Ikke syng flere viser
Mer, mer!
Syng ikke mer
Om knugende, bitre hendelser
Svikefulle har mennene vært
Siden første gang sommeren åpnet sitt løv
Gråt ikke så
Men la dem gå
Vær bare munter og yndig
La all din smerte forvandles
Til et hei
Tralala tralala
Mylord!
Brevet forteller meg
- at don Pedro av Aragonia kommer hit til Messina i kveld!
Han var ikke langt unna da jeg forlot ham.
- Hvor mange adelsmenn mistet dere? - Bare noen få!
Jeg ser at don Pedro spesielt har hedret
- den unge florentineren Claudio.
Han har utseende som et lam, men har kjempet som en løve!
Men har signore Maestro vendt tilbake fra krigen?
- Jeg kjenner ingen ved det navn. - Hun mener signore Benedikt.
Han har vendt tilbake, ja.
Hvor mange har han drept i denne krigen?
Jeg har lovt å spise opp hver eneste en han har drept.
Han er en god soldat.
En god soldat mot damene. Også mot herrene?
Herre mot herre, mann mot mann. Full av edle dyder.
Slik er det. Han er intet mindre enn stappfull.
Ikke misforstå min niese.
Det pågår en slags krig mellom Benedikt og henne.
De duellerer alltid. Med spydigheter.
Hvem er hans ledsager nå? Han har ny fostbror hver måned.
Han omgås mest Claudio.
Han kommer til å forfølge ham som en farsott.
Det er lettere å få ham på nakken enn pesten.
Gud hjelpe herr Claudio!
Har han fått Benedikt-feber, koster det 1000 pund å bli kurert.
Jeg akter å holde meg inne med Dem.
- Gjør det. - Du blir visst aldri gal.
Ikke før januar blir varm.
Don Pedro er kommet!
Signore Leonato, De har møtt Deres plage.
Mens andre har for vane å unngå besvær.
Besværet har aldri hjemsøkt meg i Deres Nådes skikkelse.
- Deres datter? - Hennes mor påstår ofte det.
- Tvilte De på det? - Nei, signore Benedikt!
Leonato er faren, men hun vil ikke ha hodet hans på sine skuldrer.
Hvorfor snakke når ingen lytter, signore Benedikt?
Min kjære frøken Forakt, er De stadig i live?
Kan forakten dø, når den har så fin føde som signore Benedikt?
Med Dem til stede blir dyden til forakt.
Da er dyden en værhane. Men alle damer elsker meg. Unntatt De.
Jeg vil ha et mykere hjerte. Jeg elsker ingen.
Da slipper damene en landeplage av en frier.
Gudskjelov at jeg er som Dem.
Jeg vil heller høre hundebjeff enn kjærlighetserklæringer.
Fortsett slik, så slipper vi å bli klort til blods!
Deres ansikt kan ikke se stort verre ut.
- Papegøyedressør! - Min fugl er bedre enn Deres stut.
Min hest skulle vært rapp som Deres tunge. Nå orker jeg ikke mer!
Alltid samme knep til slutt. Jeg kjenner Dem nok.
Claudio og Benedikt.
Min venn Leonato har invitert dere. Vi blir her minst en måned.
La meg ønske også Dem velkommen.
Når De nå er forsonet med Deres bror, står jeg til tjeneste.
Jeg takker Dem.
Jeg er en mann av få ord. Men jeg takker Dem.
- Vil Deres Nåde gå først? - Deres hånd, Leonato.
Benedikt. Så du signore Leonatos datter?
- Jeg så iallfall på henne. - Er ikke hun en yndig ung dame?
Vil du ha min oppriktige mening,
- eller min mening som en svoren fiende av hennes kjønn?
Nøkternt.
Hun er for lav til en høysang. Og for mørk til en lysfest.
Var hun annerledes, ville hun vært stygg.
Hun er den hun er. Jeg liker henne ikke.
Du tar det som en spøk. Si nå ærlig hva du syns!
- Vil du kjøpe henne? - Kan man kjøpe en slik juvel?
Ja. Og noe å legge den i. Men snakker du alvor...
I mine øyne er hun den vakreste.
Nå kan jeg se uten briller. Og jeg ser det ikke.
Men hennes kusine, den furien, er vakrere,
- slik mai er vakrere enn desember.
Du har vel ikke tenkt å bli ektemann?
Hadde jeg sverget det motsatte, ville jeg ikke stolt på det
- hvis Hero ville bli min hustru.
Skal jeg aldri få se en ungkar på tre ganger tjue år?
Hva slags hemmeligheter er det dere har?
Han er "forelsket".
I hvem? Det er Deres replikk.
I Hero, Leonatos kortvokste datter!
Hun er verdig dine følelser.
- Spøker De? - Jeg mener det.
- Akkurat som jeg. - Jeg gjorde det samme!
- Jeg elsker henne. - Det er hun verd.
At jeg ikke vet noen av delene,
- er en mening jeg kan bestige bålet for!
Du har alltid vært en kjetter.
Jeg takker kvinnen som fødte meg.
Og jeg takker for at hun oppfostret meg.
Men at mitt jakthorn henger i en usynlig reim,
- det tilgir kvinnene meg! Jeg forblir ungkar.
Jeg får se deg blek av attrå før jeg dør.
Av sinne, sykdom eller sult. Men ikke av attrå.
I tidens fylde bøyer også villoksen nakken under åket.
Gjør den fornuftige Benedikt slikt, så sett oksehorn i hans panne!
La dem male mitt portrett! Med store bokstaver
- kan dere skrive: "Benedikt, den gifte mannen"!
Benedikt. Gå inn til Leonato.
Hils og si at jeg ikke vil gå glipp av supeen.
Ransak samvittigheten. Far vel, mine herrer.
- Har Leonato noen sønn? - Nei, Hero arver alt. Som enebarn.
Elsker du henne, Claudio?
Deres Nåde. Da De dro ut i denne krigen som nå er slutt,
- så jeg på henne med soldatens blikk.
Men mitt brutale håndverk gjorde at det ikke ble til kjærlighet.
Nå er jeg tilbake. Krigens tanker har nå veket plass for annet.
I deres sted fylles jeg av sødme.
Av liflig begjær som hvisker om Heros skjønnhet.
Og som hevder...
At jeg var svak for henne før jeg dro i felten.
Snart plager du livet av oss med en strøm av ord.
Elsker du Hero, så friskt mot! Jeg skal tale din sak. Hun blir din.
På kveldens maskerade skal jeg kle meg så jeg likner deg.
Og si til Hero at jeg er Claudio.
Mitt hjerte åpnes ved hennes bryst.
Hennes ører fanges med elskovsords fulle makt.
Så snakker jeg med hennes far. Da ender det med at hun blir din.
La oss straks sette det ut i praksis.
Hva står på, Deres Nåde?
Hvorfor er De så tungsindig?
Årsaken er enorm i utstrekning.
Derfor er mitt tungsinn grenseløst.
Lytt til fornuften.
Og når jeg har lyttet, hvilken glede har jeg av det?
Jeg kan ikke skjule hvem jeg er.
Har jeg grunn til å være tungsindig, må jeg være det.
Jeg spiser når jeg er sulten. Ikke når det passer.
Sover når jeg er søvnig. Blander meg ikke inn i andres saker.
Jeg ler når jeg er glad. Selv om andre ikke er det.
Ja. Men vent med å vise det til De kan gjøre det ustraffet.
Deres bror har ganske nylig tatt Dem til nåde igjen.
Men hvis De skal slå rot, må De skape godvær selv.
Heller en nyperose i en hekk enn en rose i hans gunst.
Da kan jeg ikke kalles elskverdig hedersmann!
Men dog er jeg en renhårig skurk!
Hadde jeg ikke munnkurv på, ville jeg bitt!
Hadde jeg frihet, ville jeg fulgt mine lyster.
lnntil da, la meg være den jeg er.
Ikke prøv å forandre meg!
Noe nytt, Borachio?
Jeg kan fortelle om et giftermål.
- Kan det gjøres ugagn ut av det? - Deres brors høyre hånd!
- Den uforliknelige Claudio? - Nettopp han.
De ble enige om at fyrsten skulle fri til Hero.
For siden å gi henne til grev Claudio.
Kom, la oss gå dit. Det kan bli næring for min misnøye.
Den oppkomlingens laurbær er vunnet på mine fall.
Kan jeg krysse hans planer, fremmer det mine egne.
Dere to hjelper meg, ikke sant?
Til døden!
- Skal vi se hva som kan gjøres? - Vi venter på Dem.
- Var ikke don Juan her? - Jeg så ham ikke.
Den herren ser alltid så pottesur ut.
Han er melankolsk av legning.
En mellomting mellom ham og Benedikt, det ville vært noe!
Den ene er en stum statue. Den andre en bablende mammagutt.
Halvdelen av Benedikts tunge i don Juans munn.
Halve don Juans melankoli i Benedikts ansikt.
Med fine bein og velskapte føtter, onkel.
Og godt med penger i pungen.
En slik kar ville erobret enhver kvinne. Hvis han sloss.
Med en så skarp tunge får du deg aldri noen mann!
Jeg orker ikke menn med skjegg. Da heller ligge i ulltepper.
Du kan få en uten skjegg.
Og hva skal jeg med ham? Gjøre ham til selskapsdame?
Han med skjegg er mer enn en gutt. Han uten er mindre enn en mann.
Den første passer ikke for meg. Den andre...passer ikke jeg for.
Hun kan få sagt det!
- Skal du til helvete? - Bare til porten.
Der møter fanden meg med horn i pannen, og sier:
"Reis til himmelen, Beatrice. Ungpiker passer ikke her."
Da bærer det av sted til Sankt Peter!
Han viser meg hvor ungkarene sitter.
Og der lever vi lystelig våre dager til ende.
Men du lar vel din far styre?
Det er min kusines plikt å si: "Som De vil, søte far."
Men da må det være en vakker kar.
Ellers må du neie og si: "Som jeg vil, søte far."
Barnet mitt, husk hva jeg sa.
Om fyrsten frir til deg, vet du hva ditt svar blir.
Jeg håper også å få se deg gift en dag, niese.
Først når Gud skaper menn av annet enn jord.
- Hvilket skarpt blikk. - Jeg ser kirker midt på lyse dagen.
Nå kommer de lystige!
Vil De danse med en venn?
Jeg kjenner Dem igjen, signore Antonio!
Langt ifra.
Jo! De virrer jo med hodet.
Nei da.
Tror De ikke jeg gjenkjente Deres elegante vidd?
Kan dyden gjemme seg?
Det er Dem! Deres fortjenester røper Dem. Dermed basta!
- Jeg skulle ønske De likte meg. - Nei. Med mine dårlige egenskaper.
- For eksempel? - Jeg sier fram mine bønner høyt.
Vil De ikke si hvem som har sagt det?
- Og ikke heller hvem De er? - Ikke nå.
At jeg var hånsk og skulle ha mine kvikkheter fra "100 historier".
Det har signore Benedikt sagt.
- Hva er han? - Det vet De nok.
Nei, tro meg.
- Har han aldri fått Dem til å le? - Hvem er det?
Det er fyrstens hoffnarr. En gudsjammerlig kjedelig tosk.
Han finner på umulige sladderhistorier.
Han ergrer folk like mye som han morer dem.
Så ler de av ham. Og gir ham juling.
Han er her i farvannet. Jeg skulle ønske han praiet meg.
Når jeg blir kjent med ham, forteller jeg hva De sa.
Gjør det.
- Vi må følge førerne. - I alt som er godt.
- Er ikke De signore Benedikt? - Jo.
De står høyt hos min bror. Han er forelsket i Hero.
Råd ham fra det. Hun er ikke hans jevnbyrdige.
- Forelsket? Hvordan vet De det? - Han bedyret henne det.
Og at han ville gifte seg med henne i kveld.
La oss gå inn til banketten.
Jeg svarte som Benedikt,
- men nyheten hørte jeg med Claudios ører.
Slik er det:
Fyrsten frir på egne vegne!
Vennskapet er trofast i alle andre ting!
Bare ikke i kjærlighet!
Det er noe som skjer hver dag, men jeg glemte det.
Far vel, skjønne Hero!
Grev Claudio? Bli med meg!
Det gjelder Dem. Fyrsten har tatt Deres Hero!
- Håper han blir fornøyd. - Var det lønn som ventet?
- La dem være! - Stakkars vingeskutte fugl!
Tenk at Beatrice kjenner meg. Og ikke kjenner meg.
Fyrstens hoffnarr! Slikt rykte har jeg ikke.
Det er bare Beatrices bitre gemytt som framstiller meg slik.
Jeg skal hevne meg etter beste evne!
- Hvor er greven? - Han var her. Melankolsk.
Jeg sa som sant var, at Deres Nåde fikk ja hos frøkenen.
Frøken Beatrice er sint på deg.
Kavaleren hennes sa at du baktalte henne.
Hun mishandlet meg som et vedtre!
Hun sa til meg at jeg var Deres Nådes hoffnarr.
Men kjedeligere enn et regnvær!
Hun bombarderte meg slik
- at jeg stod som en blink med en hel armé foran meg!
Hennes tale er dolker! Ordene hennes borer seg inn.
Var hennes ånde like farlig, ville intet levende klart seg.
I hennes spor følger krangel, elendighet og kaos.
Her kommer hun.
Send meg straks til verdens ende.
Jeg drar nå til antipodene i det minste ærend De kan finne på.
Bedre å hente et skjeggstrå fra den store khan,
- eller begi seg til pygmeene,
- enn å veksle noen ord med den harpyen!
- Kan jeg ikke gjøre noe for Dem? - Jeg vil beholde ditt selskap.
De byr på en rett jeg ikke kan fordra: salt tunge.
De har mistet signore Benedikts hjerte!
Sannelig, Deres Nåde...
Han lånte det ut en stund.
Og jeg gav ham et dobbelt hjerte for hans nokså enkle.
Han hadde vunnet det fra meg med falske terninger.
Derfor kan De si at jeg mistet det.
De har nedlagt ham!
Håper han ikke gjør det samme med meg. Da blir jeg mor til narrer.
Jeg har med meg grev Claudio.
- Hvorfor så trist? - Ikke trist, Deres Nåde.
- Syk? - Nei.
Greven er verken trist, syk, munter eller frisk.
Greven er som en sitrusfrukt. Sursøt. Men av sjalusi.
Beskrivelsen stemmer.
Men det må bero på en misforståelse.
Claudio. Jeg har fridd i ditt navn. Og den skjønne Hero er vunnet.
Jeg har fått hennes fars samtykke.
Fastsett bryllupsdagen, og Gud skjenke dere lykke!
Ta imot min datter, greve. Og med henne min formue.
Hans Nåde fikk det i stand. Måtte den himmelske nåde si amen!
Tal, greve. Det er Deres stikkord.
Tausheten er gledens beste herold.
Jeg kan ikke få uttrykt hvor lykkelig jeg er.
Frøken. Slik De er min...er jeg Deres.
Si noe, kusine.
Eller gjør ham stum med et kyss.
De har et muntert hjerte.
Takket være at det holder seg på den siden der der blåser.
Nå hvisker hun at han er i hennes hjerte.
Det gjør hun, kusine.
Som de gifter seg!
Alle blir gift, unntatt jeg. For jeg er solbrent.
Jeg må sitte i en krok og rope høylytt på en mann.
Jeg skal skaffe Dem en.
Helst vil jeg ha en Deres far har skaffet. Har De ingen bror?
Deres far skaffer utmerkede ektemenn.
Vil De ha meg?
Nei, Deres Nåde.
Bare hvis jeg får en annen til hverdags.
Man kan ikke slite på Dem jevnt og trutt.
Ha meg unnskyldt. Jeg er født til å snakke tøv og fjas.
Deres taushet er en fornærmelse.
Lystighet kler Dem best. De er født i en lystig stund.
Langt ifra, Deres Nåde. Min mor skrek.
Men stjernen danset i samme stund. Under den ble jeg født.
Kusiner. Gud gi dere glede!
En sjarmerende og gladlynt dame.
Melankoli er ukjent for henne.
Bare alvorlig når hun sover. Og knapt da.
Hun drømmer så vanvittig at hun vekkes av sin egen latter.
- Hun tåler ikke å høre om ektemenn. - Slett ikke.
Hun ville bli en bra kone for Benedikt.
De ville snakke hverandre fra forstanden!
- Når skjer vielsen? - I morgen.
Ikke før mandag, en uke fra i dag.
Selv det er i korteste laget.
Tiden skal ikke falle oss lang.
Jeg skal i gang med en Herkules-jobb:
Å få Benedikt og frøken Beatrice dødelig forelsket i hverandre.
Jeg tviler ikke på at jeg lykkes hvis bare dere vil hjelpe meg.
Ja. Selv om det skulle koste meg ti våkenetter.
- Jeg også. - Og De, søte Hero?
Jeg vil skaffe min kusine en bra mann, ja.
Lykkes vi, er ikke lenger Cupido mesterskytteren.
Hans ære blir vår. Vi er de eneste kjærlighetsgudene.
Jeg skal innvie dere i planen.
Det er besynderlig at en mann som har sett
- hvordan kjærligheten gjør andre til narrer, og som har ledd av det,
- gjør seg selv til latter ved å bli forelsket.
En slik mann er Claudio.
En gang var det eneste han tålte, tromme og marsjfløyte.
Nå er det tamburin og hyrdefløyte.
Han kunne gå lange veier for å se på en rustning.
Nå ligger han søvnløs og grubler over snittet på en ny trøye!
Han snakket åpent, som en hederlig soldat.
Nå velter han seg i fraser!
Han fører et gjestebudspråk! Med mange fremmede retter.
Kan jeg komme til å se alt med samme øyne? Neppe.
Kanskje kan kjærligheten forvandle meg til en østers.
Men før den har gjort det, skal ikke jeg bli slik en narr.
Én kvinne er skjønn, en annen klok, en tredje dydig. Jeg holder stand.
Når alle behag forenes i én kvinne, skal hun finne behag for meg!
Rik skal hun være, det er klart. Og klok. Ellers kan det være.
Dydig, ellers avstår jeg. Skjønn, så jeg gidder å se på henne.
Mild, ellers kan hun holde seg unna.
Hyggelig å snakke med og flink til å musisere.
Hennes hår skal ha den farge Vårherre velsignet henne med.
Fyrsten og monsieur Cupido.
Jeg gjemmer meg.
- Så du hvor Benedikt ble av? - Ja, Deres Nåde.
Balthasar, syng den sangen en gang til!
Hvilken guddommelig melodi. Nå er han snart i ekstase.
Er det ikke rart at sauetarmer kan trekke sjelen ut av kroppen?
Gråt ikke mer, dere skjønne Gråt ikke mer, ikke mer
På menn kan dere ikke lite
Én fot i vann
Én fot på land
Ustadige er de, må vite
Gråt ikke så
Men la dem gå
Vær bare munter og yndig
La all din smerte forvandles
Til et hei tralala tralala
Syng ikke mer
Om knugende, bitre hendelser
Svikefulle har mennene vært
Siden første gang sommeren åpnet sitt løv
Gråt ikke så Men la dem gå
Vær bare munter og yndig
La all din smerte forvandles
Til et hei tralala tralala
- Fin sang. - Men dårlig sanger.
Nei, du synger bra nok.
Hadde en hund hylt slik, ville den blitt hengt.
Hva var det De sa i morges, Leonato?
At Deres niese Beatrice var forelsket i Benedikt?
- Jeg trodde ikke hun kunne bli det. - Ikke jeg heller.
Men at hun skulle falle for Benedikt,
- som det alltid har virket som hun avskydde!
- Kan det være mulig? - Kanskje det bare er spill.
- Antakelig. - Herregud, later som...?
I så fall har en påtatt pasjon aldri vært så likt ekte lidenskap!
Så sant! Hvordan ytrer lidenskapen seg?
- Snart biter fisken! - Hvordan ytrer det seg?
- Det hørte De av min datter. - Hvordan?
Forbløffende!
Det må være sant når gråskjeggen sier det.
- Har hun sagt noe til Benedikt? - Nei. Hun sverger på at hun skal tie.
Hun står opp 20 ganger hver natt og skriver et helt ark fullt.
Så faller hun på kne,
- gråter, slår seg for brystet, river seg i håret, og skriker:
"Kjære Benedikt! Gud gi meg tålmodighet!"
Det gjør hun, sier min datter.
Min datter frykter at hun kan skade seg i sinnsopprør.
Slik er det. Dette skulle Benedikt visst.
Han ville bare gjort det verre.
- Stakkars henne. - Fortell dette til Benedikt!
Hero tror at hun dør. Hun dør hvis han ikke elsker henne.
Og hun dør hvis han oppvarter henne.
Blotter hun sine følelser, kan han hånle.
Han gjør jo lett narr av andre.
Jeg liker Benedikt godt. Men hadde han vært litt selvkritisk,
- ville han innsett at han ikke er henne verdig.
Deres Nåde, maten venter.
Blir han ikke vill etter henne nå...
Deres datter får legge ut samme garn for henne.
Beatrice får be ham til bords.
Det kan ikke være en bløff! De snakket alvorlig.
Hero har fortalt dem sannheten.
Forelsket i meg...!
Dette må gjengjeldes!
De sier at jeg blir hovmodig hvis jeg får vite at hun er forelsket.
Og at hun heller dør enn å vise det minste tegn på sine følelser.
Jeg hadde jo ikke tenkt å gifte meg.
Jeg må ikke bli hovmodig. Jeg har sjansen til å rette på mine feil.
Hun er utvilsomt både vakker og dydig.
At hun er forelsket i meg, tyder jo ikke på høy intelligens.
Men heller ikke på at hun er dum.
For jeg kommer til å bli vanvittig forelsket i henne!
Jeg kommer nok til å få utslitte vitser slengt i trynet
- fordi jeg så lenge har hånt ekteskapet.
Men kan man ikke forandre smak?
Som ung liker man mat man avskyr som gammel.
Skal spydigheter og all slags floskler skremme
- en mann fra å følge sin smak? Nei!
Verden må befolkes!
Da jeg sa at jeg ville dø som ungkar,
- regnet jeg ikke med å leve til jeg ble gift.
Der kommer Beatrice! Herregud, så nydelig hun er.
Det er faktisk visse tegn på at hun er forelsket.
Mot min vilje har de bedt meg be Dem med til bords.
Skjønne Beatrice. Takk for at De tok Dem bryderiet.
Det var ikke mer bryderi enn Deres takk var det.
Da hadde jeg ikke kommet.
- Var det en fornøyelse, kanskje? - Ja.
Så mye som får plass på en knivsegg.
De har ikke matlyst? Far vel!
"Mot min vilje har de bedt meg be Dem med til bords."
Det har en dobbelt mening.
Men er da Benedikt så forelsket i Beatrice?
Det sier fyrsten og min Claudio.
- Bad de deg si det? - De bønnfalt meg om det.
Men jeg sa at for hans skyld burde ikke Beatrice få vite det.
Er han ikke verd den ekteseng Beatrice kan tilby?
Jo, han fortjener alt godt som skjenkes kan en mann!
Men Beatrices hjerte er av hardeste stoff.
I hånlig overmot ser hun jo ned på alle.
Hennes forstand er så fornem at alt annet virker svakt.
- Hun kan ikke elske. - Si det likevel, for å høre svaret.
Da går jeg heller til Benedikt og ber ham stå imot lidenskapen.
Da er du slem mot din kusine. Så god vurderingsevne har hun,
- om hun enn er skøyeraktig, at hun ikke forsmår edle Benedikt.
Maken fins ikke. Med unntak av Claudio.
- Når skal du selv stå brud? - Når som helst. I morgen!
Hun sitter i saksa! Vi har fanget henne.
Er Amors lek rene slumpen, bare? Én felles med pil, én med snare.
Det er ild i mine ører! Kan dette være sant?
Er jeg utropt til så hånsk og tverr?
Forakt og pikestolthet, far vel!
Bak slikt ligger det ingen ære.
Fortsett å elske, Benedikt!
Din lønn skal bli å se meg føyelig ved din hånd.
Du vil anspores fordi vår tro besegles med hellige bånd.
Hvis andre sier at du er verd å få, svarer jeg:
"Vær sikker! Det visste jeg jo."
Er dere ærlige og pålitelige folk?
Utvalgt til fyrstens vakt. Deres ordre lyder...
Skrik til alle: "Holdt i fyrstens navn!"
Hvis han ikke stanser, da?
La ham gå.
Hvis han ikke stanser, er det ingen undersått.
Nemlig. Befatt dere bare med fyrstens undersåtter.
- Ikke noe bråk i gatene. - Bedre å sove enn å snakke.
Du snakker som en gammel...
Ekte vaktsoldat. Den som sover, sjenerer ingen.
Støter dere på en tyv, kan dere i embets medfør ha mistanke om
- at han er uhederlig.
Hva slike angår... Jo mindre dere har med dem å gjøre,
- jo bedre er det for deres egen...hederlighet.
Man har alltid ansett Dem for barmhjertig.
Jeg kunne ikke henge en hund med vilje.
- Langt mindre et ærlig menneske. - Sant nok.
Gode venner...god natt!
Skjer det noe av betydning, så tilkall meg!
Kom, nabo!
Nå sitter vi her til klokka to. Så går vi til sengs.
Én ting til, naboer! Se godt etter ved Leonatos dør.
Bryllup der i morgen. Og leven der i kveld.
Adjø!
Vær nå observante.
Grev Claudio skal gifte seg med Leonatos datter.
Jeg skal forhindre det!
Og hver forhindring blir balsam på mine sår.
Han gjør meg syk av ergrelse. Det som svekker ham, styrker meg.
- Kan du hindre giftermålet? - Ikke på ærlig vis.
- Men på en ytterst fordekt måte. - Si meg kort hvordan!
Jeg står høyt i gunst hos Margaret, en av Heros selskapsdamer.
Jeg kan når som helst om natten få henne til å se ut av vinduet.
- Kan det hindre giftermålet? - Giften får De blande i!
Mine herrer! Jeg er ikke den samme som før!
Nei, De virker dystrere!
Jeg håper han er forelsket.
Kom, signore. Jeg har noe å si, som noksagtene her ikke skal høre.
Han har tenkt å anholde om Beatrices hånd!
- Guds fred, herre og bror. - God aften, bror.
- Jeg vil snakke med Dem. - I enerom?
Ja. Det angår nemlig grev Claudio.
De tror kanskje jeg misliker Dem.
Men det kan De vurdere når jeg har avslørt dette.
- De vil gifte Dem i morgen? - Det vet du da.
Kanskje ikke når han får vite det jeg vet.
Hero, Hero!
Damen er utro!
Elsker De henne, så gift Dem. Men bedre å ombestemme seg.
Konrad! Hallo, Konrad.
- Konrad. - Jeg står her ved albuen din.
Ja, det klødde i albuen. Omtrent som skabb.
Det der skal du få igjen.
- Hva skulle du si? - Sett deg.
- Noe muffens. - Jeg kjenner ham igjen!
I natt beilet jeg til Margaret, frøken Heros kammerpike.
Hun spilte Hero!
Jeg skulle først fortalt at fyrsten og Claudio,
- ledet dit av don Juan, min herre, var vitne til det...heftige møtet.
- Trodde de Margaret var Hero? - Claudio forsvant i fullt opprør!
I fyrstens navn befaler vi: Holdt!
Tilkall overkonstabelen!
Her har vi avslørt den verste løsaktighet noensinne!
- Hør her... - Ikke mer snakk!
Der, sir.
Hva vil De?
Vakten vår har i natt knepet et par erkekjeltringer.
Han babler og babler.
Når alderdommen går inn, går vettet ut.
Det var sannelig godt sagt, nabo.
Gud er god. Men hvis to rir på én hest, må den ene sitte bak.
- Alle mennesker er ikke like. - Han når ikke opp mot deg.
Gaver skjenket av Gud!
Dere er vidløftige, naboer.
Vennlig av Dem å si det.
Men vi er bare hertugens embetsmenn.
Men hvis jeg var vidløftig som en konge,
- skulle jeg gjerne spandert alt på Deres Nåde.
All din vidløftighet på meg?
Jeg vil gjerne vite hva det var dere ville si.
Vakten pågrep to personer. Vi vil forhøre dem i Deres nærvær.
Forhør dem, og meddel meg resultatet. Jeg har det travelt nå.
Drikk litt vin før dere går.
Vi skal forhøre disse mennene. Møt meg ved arresten!
Er De kommet for å vie Dem til henne?
Nei.
For å la Dem vie til henne, rettere sagt.
Er De her for å bli viet til greven?
Ja.
Hvis noen vet noe som er til hinder for dette ekteskap,
- pålegger jeg dem nå å ytre seg.
- Hero? - Nei.
- Herr greve? - Jeg kan svare for ham. Nei.
Til side, munk.
Gir De av fri vilje Deres datter til meg?
Så fritt som Gud gav meg henne.
Hva kan jeg skjenke Dem igjen som kan oppveie en slik skatt?
- Ikke noe, bortsett fra henne selv. - De lærer meg takknemlighet.
Ta henne tilbake!
Skjenk ikke en venn en så råtten frukt!
En matt avglans er all hennes dyd!
Hun rødmer som en jomfru!
Kan dere ikke etter det dere ser, sverge at hun er jomfru?
Men hun er ikke jomfru!
- Hun har følt heten fra lystens leie. - Hva mener De?
At jeg ikke vil knytte min sjel til en ukjent skjøge.
Nei!
Kjære greve. Hvis De ville prøve, og lyktes i å tøyle hennes uvilje...
- Og beseiret hennes uskyld... - Nei, Leonato!
Jeg har ikke fristet henne!
Men som en bror mot en søster vist sann og høvisk kjærlighet.
- Har jeg da virket annerledes? - De likner på Diana.
Men De er mer tøylesløs enn Venus!
Mer tøylesløs enn lystne dyr som velter seg i glupsk drift!
De snakker som i ørske!
- Si noe, fyrste! - Om hva?
Jeg har hjulpet min venn til å få et ludder.
Hvem var mannen De snakket med i vinduet i natt mellom tolv og ett?
Jeg snakket ikke med noen mann da!
Da er De ingen jomfru. Virkelig trist, Leonato.
Jeg selv, min bror og grev Claudio har sett og hørt
- hvordan hun i natt snakket med en suspekt figur.
De tilstod alle de tusen stevnemøtene de hadde hatt!
- La oss gå! - Dette fikk henne til å dåne.
Hvorfor faller du, kusine?
Har ingen en dolk til mitt bryst?
Ikke lev videre, Hero! Hold øynene dine lukket!
Mitt eneste barn! Det var ett for mye!
Hvorfor var du så deilig å se på?
- Hun har falt ned i en svart pøl! - Ro Dem!
Også jeg står her stum av forferdelse.
- De lyver om henne! - Sov dere i samme seng?
Ikke i natt. Men vi har sovet sammen det siste året.
Ja visst!
Skulle fyrstene eller Claudio ha løyet?
Bort fra henne! La henne dø!
Hør på meg litt! Hvilken mann dreier dette seg om?
Det vet anklagerne. Men ikke jeg!
- Fyrstene har tatt feil. - To av dem er hederligheten selv.
I så fall er don Juan den skyldige.
Har de løyet, skal den stolteste få svar på tiltale!
Ta det rolig. Og la meg få råde Dem.
Deres datter lå som død da fyrstene forvant.
Hold henne skjult en tid, og spre rykte om at hun er død.
Hva skal det være godt for?
Det må hete at hun døde i samme øyeblikk hun ble anklagd.
Da vil hun bli begrått og tilgitt av enhver mann.
Når Claudio får høre at han har drept henne med sine ord,
- vil all hennes ynde smyge seg inn i hans fantasi.
Og all hennes jordiske skjønnhet skal framstå
- i mer forklart glans enn da hun levde.
Da vil han sørge. Og ønske at han aldri hadde anklagd henne.
Gjør det som munken råder Dem til.
Den som har mistet selvtilliten, blir glad hvis noen vil lede ham.
Klokt sagt. Gå nå.
Min frøken... Dø for å leve!
Bryllupsdagen utsettes bare litt. Vis tålmodighet!
- Har De grått hele tiden? - Jeg gråter en lang stund til.
- Jeg ønsker ikke det. - Jeg gjør det frivillig.
Man har gjort Deres kusine urett.
Jeg belønner den som gir henne oppreisning.
- Hvordan? - Enkelt nok. Men vennen mangler.
- Kan en mann gjøre det? - En mannsjobb. Men ikke De.
Jeg elsker ingenting så høyt som Dem.
- Er ikke det rart? - Like rart som...jeg vet ikke hva.
Jeg kunne like godt si at jeg elsker Dem.
Men ikke tro på meg. Selv om jeg ikke lyver.
Jeg tilstår ingenting. Og benekter ingenting.
- Ved mitt sverd, De elsker meg! - Kanskje må De ete sverdet.
Den må ete det som påstår at jeg ikke elsker Dem!
- Må Gud forlate meg... - For hva, søte Beatrice?
Jeg holdt på å tilstå hvor høyt jeg elsket Dem.
Gjør det, av fullt hjerte!
Jeg elsker deg av hele mitt hjerte.
Be meg gjøre noe for deg!
Drep Claudio!
Ikke for alt i verden.
Den vegringen tar livet av meg. Far vel!
Jeg er borte, selv om jeg er her. La meg få gå!
Først skal vi bli venner!
- Du tør ikke slåss med min fiende! - Men er Claudio din fiende?
Har han ikke vært en simpel skurk som baktalte og vanæret min kusine?
Hadde jeg bare vært mann!
Bær henne på hendene til de gir hverandre hendene!
Så kan dere anklage henne med hatske utfall!
Hadde jeg vært mann, skulle jeg spist hjertet hans på torget!
Hør på meg, Beatrice.
Snakke med en mann fra vinduet... Nydelig historie.
- Beatrice... - Den søte Hero!
Hun er forurettet, baktalt og ulykkelig!
Han er like tapper som Herkules. Sverger på sin drøye løgn!
Jeg kan ikke bli mann selv om jeg ønsker det.
Men skal gremme meg til døde som kvinne.
- Ved denne hånd, jeg elsker deg. - Bruk den til annet enn løfter.
Tror du Claudio har gjort Hero urett?
Ja. Så sant jeg har en tanke.
Eller en sjel.
Det holder.
Stol på meg. Jeg skal utfordre ham.
Gå og trøst din kusine.
Jeg skal si at hun er død.
Og så...far vel.
UNDERSØKELSE AV SKRIVEREN I MESSINA
Er hele vår forsamling til stede?
Og ugjerningsmennene?
Det er meg. Og min kamerat.
Men hvem er skurkene som skal forhøres?
- Hva heter du? - Borachio.
Skriv opp: "Borachio".
- Og De? - Jeg er en mann av rang.
Jeg heter Konrad.
Skriv: "Herr rangsperson Konrad".
Det er allerede bevist at dere knapt er bedre enn kjeltringer.
- Hva svarer dere på det? - At vi ikke er noen slubberter.
- Og De? - Jeg forsikrer at vi ikke er det.
- Har De skrevet det opp? - De gjør helt feil!
Kall fram vaktene som anklagde dem!
Kom fram, vakter! I fyrstens navn, anklag dem!
Denne mannen sa at don Juan er en skurk!
- Skriv det opp. - Konstabel...
Nå tier du med deg!
Jeg liker ikke trynet ditt!
Hva sa han mer?
Han fikk 1000 dukater av don Juan for en falsk anklage mot Hero.
- En klar forbrytelse! - Ja!
- Hva mer? - Grev Claudio trodde på det.
Slik at han skjemte ut Hero ved å vrake henne!
Du får en hard dom for dette!
- Hva mer? - Det er alt.
Don Juan snek seg bort i morges!
Hero ble vraket, slik det her er sagt.
Og hun døde av sorg over dette.
Bind disse mennene, og før dem til Leonato!
- Binde dem? - Ja. På hendene!
Slipp, din klovn!
Hvor er skriveren? Han skal notere at fyrstens embetsmann er en klovn.
Bind dem. Din lømmel!
Vent! Du er et esel!
Har du ingen suspekt for meg? Suspekt for mine år!
Tenk om han kunne skrive ned dette!
Husk at jeg er et esel!
Det skrives ikke ned. Men ikke glem det likevel!
- Dette blir din død! - En far som har elsket sitt barn!
Hvem tør be en slik mann snakke om tålmodighet?
En slik mann fins ikke.
Folk gir råd mot sorg de ikke selv har følt på kroppen!
Men kommer sorgen, blir de selv utrøstelige! Ti stille!
Ingen filosof har ennå holdt ut tannverk særlig bra!
La også dem som har krenket deg, få sin tilmålte del!
Du har rett. Det skal jeg gjøre.
Jeg vet at de løy om Hero.
Det skal Claudio og fyrsten få vite!
Fyrsten og grev Claudio kommer!
- God dag. - Hør på meg.
Vi har det litt travelt.
- Har dere slikt hastverk? - Ikke ypp strid med oss.
- Da ville noen ligge lavt! - Hvem krenker ham?
Ikke legg hånden på ditt sverd, hykler! Jeg er ikke redd!
La denne hånden forbannet være hvis den ville skremme Dem.
Ikke driv ap med meg!
Jeg er ikke senil! Du har spredd løgn om mitt eneste barn!
- Langt ifra. - Mitt sverd kan bevise det!
Jeg vil ikke slåss med Dem!
Støter du meg unna? Du har drept barnet mitt!
Dreper du meg, dreper du en mann!
To, for vi er begge menn! Men han kan ta en av gangen!
Jeg skal piske ut av deg hvert fekteknep!
Vær rolig! Gud skal vite at jeg elsket min niese!
Og hun er død! Baktalt til døde av slyngler og moteklovner!
De lyver, svindler, håner og baktaler!
Ikke bland deg inn i dette. Jeg tar hånd om saken!
Nå må vi ta det med ro. Jeg beklager Deres datters død.
Men hun ble beskyldt for ting som viste seg å være sant.
- Deres Nåde... - Nå vil jeg ikke høre mer.
Ikke? Da går vi. Men jeg vil bli hørt!
Det blir du. Mens enkelte andre skal få svi.
- Der kommer han vi ser etter. - Noe nytt?
- Du avbrøt nesten en holmgang. - Våre neser ble nesten bitt av.
Får jeg hviske Dem et ord i øret?
De er en skurk!
Jeg kan bevise det når som helst. Nekter De, er De en kujon.
De er årsak til en fin ung frøkens død.
Farvel. De vet hva jeg mener.
Jeg takker Dem for den vennlighet De har vist meg.
Vi skal ikke lenger ha omgang. Deres bror har flyktet fra Messina.
Dere har sammen tatt livet av en fin og uskyldig dame.
Grev Skjeggløs og jeg skal treffes.
lnntil da... Han leve i fred!
- Han mente det han sa. - I fullt alvor.
- Og han utfordret deg? - Utvilsomt.
Hva har disse mennene gjort?
Avgitt falsk rapport. Fart med løgn.
Baktalt og løyet om en frøken. Bekreftet usannheter.
Og endelig er de noen løgnaktige slubberter.
Hvem har dere gjort urett mot? Det mannen sa, var ubegripelig.
Jeg har fordreid synet deres.
Det Deres klokskap ikke oppdaget, har disse toskene brakt fram i lyset!
I natt hørte de en tilståelse fra min side.
Deres bror, don Juan, oppildnet meg til å baktale frøken Hero.
Dere så altså meg flørte med Margaret.
Slik at grev Claudio vraket Hero da De skulle vies til henne.
Hun døde på grunn av min og min herres falske beskyldning.
Deilige Hero!
Før de skyldige bort.
Skriveren har nok greid å reformere Leonato nå.
Glem ikke å notere omhyggelig at jeg er et esel.
Her kommer signore Leonato og skriveren.
Hvem er skurken? La meg få se øynene hans!
Vil De se skurken, så se på meg.
Er du det krek som har drept barnet mitt?
Jeg og ingen annen!
Du lyver om deg selv, din skurk.
Her står to udadlelige menn. Den tredje har rømt sin kos.
Takk for min datters død. Det kan dere regne for en stor bragd.
Det var en stordåd.
Selv om jeg ikke liker det, må jeg nå tale.
Velg selv hevnen!
Gi meg hvilken straff De vil for denne forbrytelsen.
- Som skyldes en misforståelse. - For min del, også.
Jeg kan ikke be dere gi min datter livet tilbake. Det er umulig.
Men forkynn høyt for Messinas folk at hun døde ren.
Hvis kjærligheten kan forvandle sorgen til en sang,
- så heng sorgen over hennes grav.
Og syng den for hennes støv. I kveld.
Kom så i morgen tidlig til mitt hus.
De kan ikke bli min svigersønn. Men bli min nevø.
Min bror har en datter som nesten er et avbilde av den døde.
Og hun er vår enearving.
Gi henne det De burde gitt til hennes kusine.
Da dør min hevn.
Edle herre.
Deres store miskunn får meg til å gråte.
Jeg tar...imot Deres tilbud.
Stakkars Claudio står til disposisjon.
I morgen venter jeg Dem altså.
Far vel for i kveld!
Banditten skal konfronteres med Margaret!
Hun var med i spillet.
Jeg kan bedyre at hun ikke visste hva saken gjaldt.
Hun har alltid vært dydig, så vidt jeg vet.
Selv om det ikke ble skrevet opp, har forbryteren kalt meg et esel!
Jeg ber Dem huske det ved straffeutmålingen.
Takk for din flid og din møye.
Deres Nåde snakker som en takknemlig yngling. Gud være lovet!
Her har du for bryderiet.
Gud signe giveren!
Gå. Jeg befrir deg fra din fange og takker deg.
Jeg overleverer en slyngel til forbedring. Til skrekk og advarsel.
Gud bevare Dem!
De kan gå. Og skulle man ønske et gledelig gjensyn...
Måtte Gud forby det!
Kom, nabo.
På gjensyn i morgen tidlig.
- Far vel. Vi venter dere i morgen. - Vi kommer.
I natt...skal jeg sørge hos Hero.
Sendt i døden av onde rykter
Ble denne Hero som hviler her
Men i lønn når man døden frykter
Gis det en ære som lever der
Liv som døde med vanæret navn
Lever nå...i ærens favn
Gi dem nåde, nattgudinne
De som lot jomfruens liv forsvinne
Se, de går med sørgesang
Rundt om graven gang på gang
Midnatt, midnatt, stå oss bi
Sukk også du, som vi, som vi
Smertelig smertelig
Kjærlighets Gud
I himmelsk skrud
Han kjenner meg
Han vet hvor ille det er fatt
Med min sangstemme, altså.
Men hva kjærlighet angår, har verken Leander eller Troilus,
- eller hele flokken av rimsmeder
- som har sine navn knyttet til blankversene,
- noensinne vært så omtåket av kjærlighet som mitt arme jeg!
Men jeg får ikke vist det på rim! Jeg har prøvd.
Jeg finner ingen andre rim på "dame" enn "svane".
På "morn" bare "horn". Et hardt rim.
På "skole" bare "bole". Illevarslende.
Jeg ble ikke født i noe dikterisk tegn.
Og jeg kan ikke fri belevent.
Beatrice. Du kom da jeg sendte bud etter deg?
Og går når De ber meg om det.
- Bli til jeg sier "gå". - Der sa De "gå". Farvel!
Men før jeg går...
Vil jeg vite hva som skjedde mellom Dem og Claudio.
Bare stygge ord, som krever et kyss.
Stygge ord er bare stygg pust. Jeg går min vei ukysset.
Du har skremt ordet fra dets rette betydning.
Men Claudio har fått sin utfordring.
Hører jeg ikke snart fra ham, kaller jeg ham en kujon.
Kan du så fortelle meg hvilken av mine dårlige egenskaper
- som gjorde at du ble forelsket i meg?
Alle sammen. De danner en så tett enhet
- at ingen god egenskap får blande seg inn.
Hvilken av mine gode egenskaper?
Godt uttrykk. Jeg elsker deg mot min vilje.
Hjertet Deres til tross. Stakkars hjerte!
La oss begge vise trass! Jeg elsker aldri det min venn hater.
Vi to er for begavede til å fri fredelig.
Men si meg, hvordan går det med Deres kusine?
Meget dårlig.
- Og De selv? - Meget dårlig med meg også.
Frykt Gud.
Elsk meg.
Og god bedring.
Kom til Deres onkel. En fryktelig oppstandelse!
Det er bevist at anklagene mot Hero var falske!
Fyrsten og Claudio ble narret. Don Juan er den store skurken!
Og han har flyktet!
Vil De bli med...straks?
Blir De med?
Jeg vil leve i ditt hjerte og dø i din favn!
Og bli med til din onkel.
- Sa jeg ikke at hun var uskyldig? - Det er nok også fyrsten og Claudio.
- Men Margaret hadde litt skyld! - Godt at alt gikk så fint.
Trekk dere tilbake, mine damer. Og kom igjen til maskerade!
Fyrsten og Claudio kommer straks.
Du spiller far til din brors datter og gir henne til Claudio!
Uten å fortrekke en mine.
Jeg må be Dem om hjelp, frater. Å gjøre meg usalig eller salig...
Signore Leonato. Deres niese ser på meg med vennlige øyne.
Det har De fått vite av meg, Claudio og fyrsten.
Et gåtefullt svar. Det jeg ønsker, er at De godkjenner
- vår vilje til i dag å tre inn i den høyst ærverdige ektestand.
- Det er den tjeneste jeg vil be om. - De kan regne med mitt ja.
Her kommer fyrsten og Claudio.
- Riktig god morgen! - God morgen, fyrste. Og Claudio.
Er De ennå innstilt på å ta min brordatter til ekte?
Be henne komme. Frateren er klar.
Hvem av damene er det?
Ta henne. Jeg gir henne til Dem.
Min skjønne, la meg se Deres ansikt.
Ikke før De har tatt hennes hånd og sverget å ekte henne.
Gi meg Deres hånd.
Jeg er Deres ektemann.
Hvis De vil ha meg.
Hero, som var død?
Død bare så lenge løgnen var i live.
Den gang jeg levde, var jeg Deres andre hustru.
Og da De elsket meg, var De min andre ektemann.
Én Hero døde, vanæret. Men jeg lever.
Og så sant som jeg lever...
Jeg er jomfru.
Alle spørsmål kan jeg besvare.
Når vigselen er over, kan jeg fortelle hvordan Hero døde.
Vent litt!
Hvem av dem er Beatrice?
Det er mitt navn.
Hva gjaldt det?
Elsker De meg ikke?
Ikke mer enn...passelig.
Deres onkel, fyrsten og Claudio sverget på det!
- Elsker De meg? - Bare sånn passelig.
Min kusine, Margaret og Ursula sverget på det!
- De var syk av lengsel! - Og De var døden nær!
- Da...elsker De meg altså ikke? - Ikke mer enn det som høvisk er.
- Jeg vet at du elsker ham! - Og han er forelsket i henne!
Her er et papir med en halv sonett til Beatrices pris.
Og her er en til!
Med hennes skrift. Som skildrer hennes lidenskap for Benedikt.
Rene miraklet! Våre hender vitner mot våre hjerter.
Ja, jeg vil ha deg. Men tar deg av ren barmhjertighet.
Jeg gir Dem ikke kurven.
Men det er etter ivrige overtalelser og delvis for å redde Deres liv.
Nå stopper jeg kjeften din!
Hvordan er det å være en gift mann, Benedikt?
Et helt kollegium av vitsemakere kunne ikke brakt meg ut av fatning.
Hva bryr vel litt satire eller et epigram meg?
Etter at jeg bestemte meg for å gifte meg,
- blåser jeg i hva andre sier om det.
Ikke kom trekkende med det jeg har sagt om ekteskapet.
For mennesket...
Er omskiftelig av seg. Det er mitt siste ord om det.
Jeg hadde tenkt å banke deg opp, Claudio.
Men siden vi blir i familie, bør du jo ikke bli oppskrapt.
Og elsk min kusine.
Nå er vi venner!
La oss danse før bryllupet!
Så våre hjerter og hustruers føtter blir lettere!
Danse kan vi gjøre etterpå.
Nei, først! La oss få musikk!
Du ser dyster ut, fyrste!
Ta deg en hustru! Ta deg en hustru!
Don Juan ble tatt til fange og ført tilbake til Messina!
Ikke tenk på ham før i morgen.
Jeg skal finne på en skikkelig straff.
Spill opp, spillemenn!
Gråt ikke mer, dere damer
På menn kan man ikke lite
Én fot i vann
Og én fot på land
Ustadige er de, må vite
Gråt ikke så
Men la dem gå
Vær bare munter og yndig
La all din smerte forvandles
Til et hei, tralala, tralala
Ikke syng flere viser Syng ikke mer
Om knugende, bitre hendelser
Svikefulle har mennene vært
Siden første gang sommeren åpnet sitt løv
Gråt ikke så
Men la dem gå
Vær bare munter og yndig
La all din smerte forvandles
Til et hei, tralala, tralala